De kommande decenniernas faktiska utsläpp av växthusgaser till atmosfären är den helt centrala klimatfrågan. De som är ansvariga inom politik och näringsliv måste ges chansen att lugnt och sakligt svara på frågor och förklara hur de tänker sig att utsläppen ska minska inom sina respektive sektorer. Det finns många ambitiösa utfästelser men de brister ofta när det gäller konkreta planer och realistiska bedömningar av hur stora och snabba effekterna kan bli. Förslagen måste synas.
Ja omställningen går på tok för långsamt. En stor brist är att varken genomförda insatser eller planerad politik nagelfars ur ett utsläppsperspektiv. Mål som ekonomisk tillväxt och exportmöjligheter tenderar att ta överhanden medan de faktiska utsläppen och den nödvändiga omställningens storlek glöms bort.
Att de med olika uppfattningar i sakfrågor inte försöker reda ut motsättningar. Det finns mycket aggressivitet och låsta positioner om klimatnyttan hos biobränslen och kärnkraften. Det gagnar inte omställningen. Kortsiktiga skygglappar för de egna egna utsläppen borde inte längre passera självcensuren och förgifta debatten så som till exempel oljebolagen har gjort under decennier. Fakta måste få tala.
Klimatnyttan hos biobränsle och biodrivmedel har blivit en särskilt laddad fråga i skogsnationen Sverige. Intressant nog kommer Konjunkturinstitutet och Naturvårdsverket till olika slutsatser när det gäller de biogena förbränningsutsläppen. En annan konfliktlinje gäller kärnkraften och en tredje den nationella infrastrukturplanen där investeringar på närmare 900 miljarder inte används för att kraftfullt minska utsläppen från transportsektorn. Alla dessa områden är impregnerade med starka och motstridiga intressen. Därför är det extra viktigt att reda ut olika sakförhållanden för att kunna göra välgrundade avvägningar. Det är inte bokföringen av utsläppen utan den faktiska mängden växthusgaser i atmosfären som är avgörande.
En nationell samling för de svenska insatserna mot den globala upphettningen grundad i insikten att den nuvarande politiken är otillräcklig, att den misslyckats. Det behövs välgrundade och korrekta uppföljningar och balanserade förhandsbedömningar av de politiska förslagen med uppgifter om tidsatta utsläpp av växthusgaser som komplement till näringslivets färdplaner inom Fossilfritt Sverige. De klimatbelastande energi-, transport- och jordbrukssektorerna liksom skogs-, cement-, stål- och fordonsbranscherna måste redovisa sina verkliga utsläpp. Endast så blir det möjligt att välja rätt politik i den supersnabba omvandling som utlovats med överenskommelsen i Paris 2015.
Upphettningskrisen och andra sammanlänkande hot ställer enorma, aldrig tidigare skådade krav på en gränsöverskridande samordning av insatser. Samtidigt har just möjligheterna att influera beteenden och processer i global skala vuxit genom internet, uppkoppling av allt och alla och automatisk hantering av gigantiska datamängder i syfte att påverka. Men sedan 2002 då Google upptäckte möjligheter att göra stora förtjänster på att sälja riktade annonser har nätet allt mer styrts av ekonomiska intressen utan hänsyn till samhälleliga demokratiska mål. Med en annan uppsättning styrande algoritmer skulle sådana ting som klimatnytta, biologisk mångfald och rättvisa kunna gynnas. Men nästan inget talar för att den nuvarande ordningen skulle kunna förändras tillräckligt snabbt i en sådan riktning. Allra minst den geopolitiska utvecklingen. Här finns ändå ett sista halmstrå, en allt tunnare strimma av hopp.
Till alla, alla som ser klimatfrågan som viktig och som är beredda att lägga ned en del möda på att förstå de komplicerade sambanden. Vi vill också gärna att opinionsbildare och journalister drar nytta av våra frågor till de som bestämmer över politiken och företagens utsläpp och av svar som de ger.
Det fossilfria stålet ligger långt fram i processen. Infrastrukturplanen är en annan fråga vi jobbar med liksom Klimatpolitiska rådets vankelmod när det gäller biobränslenas utsläpp. Miljömålsberedningens förslag till mål för de konsumtionsbaserade utsläppen och beräkningar av den svenska exportens klimatnytta skulle behöva förtydligas och kärnkraften är ytterligare en fråga som vi behöver titta närmare på.
Martin Prieto Beaulieu